sbor Církve adventistů sedmého dne
Ekumenický Večer chval 25.10.2016
Prodejci nejrůznějšího zboží hledají cestu, jak prodat své zboží. Jednou z možností je reklama. Slovo reklama vzniklo z latinského KLAMARE = volat, křičet. My, věřící, také nabízíme kvalitní „produkt“. Celé Písmo je plné volání a křičení.
Přísl 9 – Přísloví mluví o dvou ženách, které křičí na pocestné. My jsme také vystaveni volání. Co si vybereme – v té duchovní oblasti ? A jak budeme volat my ? Jak pozvat lidi, aby si koupili „Boží slovo“ ?
Jásavá, povzbuzující slova, která táhnou k hlasateli. Takové reklamy většinou jsou, ale mnohé také zatajují. Slibují nesplnitelné, zakrývají nedostatky. Reklama v Izajášovi taková není, není klamavá, nabízí pouze kvalitní výrobek. Zároveň volá ke změně člověka, k zamyšlení nad sebou. Bůh volá ne k dokonalým lidem, ale k nemocným, slabým, chudých duchem, žíznícím po spravedlnosti. Volá ty, kteří něco nemají, ví to, jsou ochotni si to přiznat. „Dokonalým“ nemá Bůh co nabídnout.
Sebelepší reklama je k ničemu bez ochoty naslouchat, i když má člověk všeho dostatek. „Nakupovat bez peněz“ – dnes se nám nabízí také nakupování bez peněz – kupte něco a dostanete dárek zdarma. Nakonec to zadarmo vůbec není. Co je zadarmo je nám podezřelé, vždy je v tom nějaký podvod, nějaký zádrhel. To ovšem není případ Pána.
Lidé ale věci zadarmo nechtějí. Chtějí platit, aby měli pocit, že si to zasloužili.
Pán dává zaslíbení pro toho, kdo činí pokání. Pro něho je reklama. Síly k pokání máme od Boha.
Verš: „Vaše myšlení nejsou myšlení moje…“ Bůh volá zlé lidi a pak zazní, že Bůh je jiný. Přesvědčuje Bůh lidi, že jsou špatní ? Ne. Volá, aby jim řekl, že Bůh je ochoten jim odpustit. Ani naši blízcí by nám neodpustili zlé, a Bůh odpustí. Dobrý člověk nemá potřebu dělat ze sebe hvězdu, ale činí pokání. Bůh neklade důraz na to, co je špatně, ale na odpuštění. Proto k Němu můžeme jít a nakoupit zadarmo.
Není Bůh kritizován za to, že dokáže odpustit? Proč dobří lidé odcházejí z tohoto světa a zlí zůstávají ? Proč darebákům všechno vychází a mají se dobře? Bůh čeká na hříšníky. Dává jim více času, další a další šance, aby se obrátili. Čekejme i my na lidi, kteří nám ublížili. Odpouštějme, čekejme. Komu je hodně odpuštěno, dokáže sám hodně odpustit.
Měli bychom mluvit o tom, co nám víra nabízí dobrého. Bůh je odpouštějící, prezentujme Ho takto. Choďme mezi lidmi a mluvme o Něm. Evangelium je „výrobek“, který potřebuje každý člověk bez vyjímky. Není nikdo, kdo by ho nepotřeboval. Nebojme se ho představovat v celé kráse a pravdivosti. I sobě navzájem ve sboru – ač jsme již uvěřili. Potřebujeme povzbuzení ke Kristu. I nás někdy přepadnou chmury, malá důvěra. Mluvme evangelium lidem kolem sebe i sobě navzájem.
Po chvíli ztišení, kdy jsme nechali ve svém nitru doznít moudrá slova, jsme opět spolu s chválící skupinkou děkovali našemu Pánu písněmi a množstvím chval a díků z úst věřících. Měli jsme v srdcích tolik vděku a lásky, že by nám celý večer nestačil k tomu, abychom Hospodinu stihli vyjádřit vše, co cítíme.
Krásný a požehnaný večer se chýlil ke konci. Ruku v ruce jsme se společně pomodlili modlitbu, kterou nás naučil náš Pán a přijali jsme požehnání bratra Pavla Kostečky. Jako by se nám z nádherného společenství ani nechtělo – seděli jsme dále v lavicích a vnímali Boží přítomnost a otevřenost našich srdcí. Nakonec jsme neodolali lákavému pohoštění ve sborovém domě a přesunuli jsme se k prostřenému stolu.
Naši předkové by se asi divili, kdyby nás viděli – těžko by rozlišili, kdo je katolík, kdo evangelík a kdo z jiného „ovčince“. Jako nejlepší přátelé, kteří se opět rádi vidí, jsme si sdělovali své zážitky, myšlenky a radosti. Veselá nálada sršela ze všech koutů sborové místnosti. A když k tomu přidáme úžasně připravené dobroty, které jsme rádi ochutnali – byl to báječný večer.
Komentáře uzavřeny.